Översatt av: Yukai
Jag ljuger inte för dig.
När ljög jag för dig?
Nej sa jag.
Du har redan frågat mig det.
Jag sa till dig, att jag är med Nagisa.
Det är bara vi två.
På Café Theo.
Jag ljuger inte.
Jag har redan berättat för dig.
Du upprepar dig själv.
Det var ju synd om du inte tror på mig.
Det är sanningen.
Nu börjas det igen.
Du inbillar dig saker.
Jag ljuger inte för dig, jag lovar.
Du kan få prata själv med Nagisa.
Hej, hur mår du?
Det var länge sedan!
Det är mer som om du har undvikit oss.
Jag sa just precis till Akiko att vi borde träffas någon gång.
Makoto också. Han vill gärna träffa dig.
Okej, det är en deal.
Jag ger tillbaka telefonen nu.
Vi ses snart.
Hallå?
Som jag sa, jag är med Nagisa,
på Café Theo.
Jag kan inte idag.
Jag har en examination imorgon.
Och min mormor är här.
Jag måste träffa henne.
Det är inte möjligt.
Vi har en del saker att prata om.
Någon annan gång.
Varför?
Måste jag gå?
Skulle du, om någon bad dig?
Misstänker du mig nu igen?
Efteråt, låter du mig vara ifred då?
I så fall går jag.
Okej, jag går.
Men du får sluta ringa mig.
Inga telefoner på toaletten.
Vilken röra!
- Jag klantade mig. - Hur så?
Han ville veta vart jag var. Jag sa Café Theo.
Jag hörde.
Han frågade mig med vem. Jag sa Nagisa.
Han bad mig gå till toaletterna, vilket jag gjorde.
Jag spolade till och med, i tron om att han skulle låta mig vara.
Men sen börjar han snacka om kaklet!
Va?
Han bad mig att räkna kakel-rutorna på golvet.
Varför då?
På så sätt, går han dit själv,
räknar dem och vet att jag ljög.
Vilken störd jävel!
Och sen?
Ingenting. Jag lade på.
Jag tror till och med att han hörde Hiroshi.
- Vilken röra! - Tja, skyll dig själv.
Du äter ur hans hand.
Aki!
Vill du höra ett skämt?
Om du vill.
Två tusenfotingar gifter sig.
På deras bröllopsnatt, så säger hanen till honan,
"Lyssna, det är sent, jag är trött, jag är full."
"Jag fegar inte ur, men jag behöver din hjälp."
Vad kommer sen?
"Säg bara åt mig vilka ben det är jag ska sära på"
Ursäkta?
Har du tänkt på det?
Med tanke på hur mycket tid du spenderar på telefon,
så kan du inte tänka.
Jag sa det till dig idag...
Lyssna.
Det är ditt privatliv.
Jag vill inte blanda mig i.
Men att låta den här situationen fortgå orsakar dig bara lidande.
Det blir din undergång.
Du måste avsluta det, nu.
Ge dem till mig.
Tack.
Jag säger inte det bara för affärerna.
Det är inte mitt fel. Det är svårt för mig.
Det är ingens fel.
Det är svårt för honom också.
Jag ser vad det är som händer.
Du måste tydligt definiera från början
den linjen som inte får lov att korsas.
Om en av er korsar den,
då tar det slut.
Vi är tillsammans...
Det är bara normalt att bråka.
Jag förstår vad du säger.
Du har redan berättat för mig.
Alla par bråkar.
Men inte om deras förhållande är hälsosamt.
Eller snarare, inte hela tiden.
Ända sen du varit med honom,
så gör du inget annat än att må dåligt.
Det är ditt problem.
Eller, det är mitt också.
Tack.
Bara du kan bestämma dig för att göra slut.
Jag säger det här för ditt eget bästa.
Jag vet.
Så... vad tänker du göra?
Jag får prata igenom det med honom.
Jag menar inte det.
Jag menar ikväll.
Ikväll kan jag inte. Jag måste repetera.
Jag pluggade hela natten och sov inte en blund.
Jag är utmattad.
Och min mormor är här.
Jag måste åka och träffa henne.
Dåliga ursäkter.
Jag kunde ha förutspått min examination,
men inte min mormors besök.
Just det ja...
Hon lämnade ett meddelande till mig.
Ta och lyssna.
Hon anlände till Tokyo tidigt imorse. Hon...
Jag hör ingenting.
Nu då?
Hon kom hit bara för dagen. Hon åker igen ikväll.
Jag måste verkligen träffa henne.
Det är hennes första gång här. Jag är orolig.
Jag undrar hur hon fick det här numret.
Jag måste träffa henne ikväll.
Hon ville att vi skulle äta tillsammans.
Jag svarade inte på hennes samtal.
Så det är därför
jag inte kan ikväll.
Jag förstår.
Du är orolig för henne.
Men det är meningslöst att se henne och sen bara rusa iväg.
Hon skulle inte tycka det var kul.
Ligg bara lågt och låt henne åka hem igen.
Det är bättre att inte träffa henne.
Hon kommer tro att hon haft fel nummer.
Jag ringde min morbror en gång från det här numret.
Men jag är säker på att det inte var han som gav det till henne.
Nå...
Låt oss återgå till affärerna.
Så, du är okej för ikväll?
Jag kan inte.
- Du har inget val. - Jag kan inte.
Du vägrade förut.
Och den gången,
så tvingade jag dig inte.
Men det här är annorlunda.
Det här är en man jag respekterar.
Skicka Nagisa. Varför mig?
Jag vet inte varför.
Du förstår när du kommer dit.
Om jag insisterar, så är det inte på grund av jobbet.
Det är för den här mannen.
Jag vill inte svika honom.
Jag är säker på att du inte kommer ångra det.
Är han en politiker?
Sluta fråga så mycket.
Du kommer att se själv.
Kom igen.
Drick upp och ge dig iväg.
Du kan sova i taxin.
Det är en timmes resa dit.
Du måste vara där senast 20:30.
Jag sa till dig, att jag inte åker!
Akiko.
Bra timing.
Ta en liten tupplur.
Här har du, herrn.
Ha det bra.
Du har sju nya meddelanden.
Meddelande ett.
Den 12:e, klockan 09:38.
Aki raring, det är jag, mormor.
Jag är på tåget. Jag är framme i Tokyo vid 10:30.
Jag försökte ringa på din mobil, men den svarar inte.
Jag kan inte berätta för dig vem som gav mig det här numret.
Den personen bad mig att inte säga det till dig.
Jag vet inte ens ifall du får det här meddelandet.
Jag ringer igen när jag är framme i Tokyo.
Jag stannar inte länge.
Jag har redan min returbiljett.
Jag åker ikväll vid 23:00.
Din morfar är hemma själv. Jag måste åka tillbaka.
Jag ringer igen.
Meddelande två.
Den 12:e, klockan 10:42.
Aki raring, jag är framme i Tokyo.
Jag väntar på dig på bänken vid utgång fem.
Du hittar mig direkt.
Jag ringer ifrån en telefonkiosk nära bänken.
Där är en man här som spelar dragspel.
Du hör honom när du kommer in på stationen.
Jag skulle så gärna vilja äta lunch med dig, mitt hjärtegryn.
Meddelande tre.
Den 12:e, klockan 14:03.
Aki raring, klockan är två.
Jag ringer ifrån en soba-restaurang.
Jag lämnade stationen för att gå och äta lite nudlar.
Där inne, fanns det inget annat än caféer.
Jag kände för att ha lite soppa.
Jag hade gärna ätit den tillsammans med dig.
Restaurangen ligger mittemot stationen.
Möt mig när du kan.
Om inte, så går jag tillbaka till utgång fem när jag ätit färdigt.
Jag väntar på dig på bänken.
Aki raring, Jag hoppas verkligen att jag träffar dig.
Meddelande fyra.
Den 12:e, klockan 14:42.
Hallå, Aki? Jag ringer bara för att säga att jag tog din bok...
Meddelande fem.
Den 12:e, klockan 16:01.
Fröken Matsuda Akiko?
Det här är din bank som ringer...
Meddelande sex.
Den 12:e, klockan 16:18.
Hallå?
Jag är tillbaka på stationen.
Där är ett foto uppsatt i telefonkiosken.
Flickan ser ut precis som du.
Hon ser ut som du, men hon är annorlunda.
Hon blinkar och ler.
Jag ringde numret under fotot.
En man svarade. Han var inte så trevlig.
Så, jag ringer tillbaka på det här numret.
Jag måste erkänna, Det var Nagisas mamma
som gav det till mig.
Hon är väldigt orolig för sin dotter.
Men inte jag.
Jag vet att min Aki är intelligent och förnuftig.
Jag är säker på att du inte hittar på trams.
Där är ett annat bildklistermärke här.
På den här, så ser flickan ut som Nagisa.
Bara att hon har rött hår.
Jag tror inte att det är hon.
Vet du, Miku har gift sig.
Och Michiko, Etsuko och Yuko... Jag har massor att berätta för dig.
Klockan är fyra.
Jag hade så gärna velat prata med dig, Aki raring.
Meddelande sju.
Den 12:e, klockan 21:48.
Klockan är snart tio. Jag antar att jag inte kommer träffa dig.
Jag är framför stationen.
Jag tar tåget som går klockan 23.00.
Jag spenderar den här sista timmen med att vänta på dig
under statyn.
Kanske får du det här meddelandet.
Jag stannar här Så att du lätt kan hitta mig.
Inga fler meddelanden.
Ursäkta mig.
Är vi långt ifrån stationen?
Nej, det är precis i närheten.
Kan vi snälla köra förbi den?
Kan du snälla köra runt en gång till?
Visst.
Välkommen.
Excuse me.
Jag letar efter 3771.
Teoretiskt sett, så är det här.
Här är adressen.
Ring numret.
Det är ingen som svarar.
Professorn.
Jag ringde, men ingen svarade.
Hon har sovit ända sen Tokyo.
Det här är en telefonsvarare. Du kan också skicka ett fax.
Hallå?
Ah, det är du.
Vad är det?
Jag kan inte, jag är upptagen.
Nej, som jag sa...
Jag har inte tid.
Din syster var orolig. Hon ville titta förbi.
Ursäkta mig, är det här?
Så?
Hör du mig?
Jag sa till dig att jag är upptagen.
Jag ringer dig imorgon.
Imorgon? Varför tror du att jag ringer nu?
Jag har försökt hela eftermiddagen.
Vad är det du vill?
En liten översättning. Knappt fem rader.
Jag kan inte ikväll. Imorgon.
Fem rader. Inte så mycket begärt.
Inte ikväll.
Vad håller du på med där borta?
Du verkar konstig.
Inget speciellt. Jag är upptagen bara.
Om det är bråttom, så kan jag ringa Kobayashi.
Varför ringa honom, när du kan göra det?
Jag kunde ha ringt honom själv.
Jag vill att det ska vara din översättning.
Okej då.
Varsågod, berätta för mig.
Jag skriver ner det.
Du gör det alltså ikväll, även om det är sent?
Jag har redan sagt till dig, ikväll kan jag inte.
Jag gör det i morgon bitti.
Men det är knappt fem rader. Vad är problemet?
Varsågod, jag lyssnar.
Då kör jag. Skriver du ner detta nu?
"Min ärade son... "
Och sen?
Du får mig att tappa fokus.
Vad snackar du om?
Du måste ha skrivit något. Läs upp det bara.
"Min ärade son,
Sekiguchi Masahiro, ställer ut... "
Att vara förälder är ett livstidsarbete.
Det borde du veta.
Bespara mig kommentarerna. Läs texten bara!
Jag ger dig kontentan, sen kan du välja formuleringen.
"Utställningen av min ärade son,
som sponsras av Tanaka Cultural Foundation,
kommer att öppna den 18 December."
Jag har saker att göra.
Skynda dig!
Skriver du ner det här?
Jag är inte så säker på resten.
Få det bara att låta bra.
God kväll.
Vad var det du försökte säga innan?
Att du kan hänga din rock där borta.
Tack. Men jag fryser lite.
Jag har väntat en stund.
Slå dig ner.
Det är ett fint ställe du har.
Tack ska du ha.
Gillar du den där tavlan?
Vacker, inte sant?
Jag fick en likadan, som en gåva.
Min morbror gav den till mig när jag var 14.
Han sa till mig att det var mitt porträtt, och att han målat den.
När jag kom till Tokyo, för två år sedan,
så gick jag till universitetsmuseet och såg den där.
Jag insåg att han bara skojade.
Det är en väldigt berömd tavla.
Jaså?
Den är daterad från 1900.
111 år sedan.
Långt före jag var född.
Det är en klok papegoja.
Den heter Att träna en papegoja.
Jaså? Vilken konstig titel.
Den unga flickan tränar en papegoja till att kunna prata.
Min mormor brukade säga
att papegojan verkade vara den som tränade flickan till att prata.
Ja varför inte?
Tja, det var så hon såg det.
Före det här verket,
så var alla våra oljemålningar traditionella.
Det här är den första vars subjekt är Japanskt, men där stilen är västerländsk.
Det är därför den är så speciell.
Och därmed så berömd.
Folk sa ofta till mig att jag såg ut som den flickan.
När jag var liten, brukade mormor
göra såna kimonos till mig.
Jag undrar om likheten verkligen är sådär slående.
Jag är inte så säker.
- Där finns en viss likhet. - Tycker du det?
Kan jag låna en penna?
Hon klädde mig i en kimono,
satte upp mitt hår i en bulle och så gick vi iväg till byns festival.
Med min hårpinne.
- Jag kan se likheten nu. - Verkligen?
Inte en enda dag går utan att någon säger till mig
att jag liknar någon.
Men jag trodde aldrig att det porträttet var av mig.
Mina ögon är större än hennes, eller?
- Sant. - Du håller med?
Får jag?
Jag tycker att jag liknar henne väldigt mycket.
- Vem är hon? - Mika.
Mika.
Och det andra fotot...
Kan jag hämta det?
Det här.
Vem är den här damen?
- Yoko. - Yoko.
Din fru?
Jag påminner lite om henne, inte sant?
Det är möjligt.
Bor du själv?
Är du någon viktig?
Vad menar du med viktig?
Hiroshi sa att han respekterade dig väldigt mycket, och att du var en stor man.
Sa han det?
Vad gör du i livet?
Jag skriver och översätter böcker.
Ibland bjuder de in mig för att hålla föreläsningar, och såna saker.
Så det är därför du har så många böcker.
Har du läst dem alla?
Ja, i stort sett.
Otroligt. När du väl har läst dem, gör du dig inte av med dem då?
Nej, därför jag behöver dem för min research.
På tal om böcker, så har jag ett skämt.
Jag har en vän som heter Nagisa.
Vi jobbar tillsammans.
Det var hon som berättade det för mig.
Vad har en bok och en kvinna gemensamt?
En bok och en kvinna?
Gemensamt?
Ingen aning.
Ska jag säga det?
Jag vågar inte, det är för pinsamt.
Jag kan dra ett annat skämt.
Nagisa berättade den här också för mig.
Även runt viktiga personer,
så är hon så avslappnad, och kan prata fritt.
Hon är rolig och rar. Vi kommer väl överrens.
Så, låt mig berätta hennes skämt.
Det är historien om två tusenfotingar
som gifter sig.
Och honan
vill ligga med hanen på deras bröllopsnatt.
Men hanen är jättetrött.
Så, han ber om hennes hjälp.
Han frågar henne vilka ben det är han ska sära på.
Varför skrattar du?
Du sa att det var ett skämt, så därför skrattar jag.
Varje gång, brister folk ut i skratt.
Jag fattar inte. Vad är det som är så kul?
Jag vet inte.
Jo, det gör du. Berätta.
Kom så dricker vi lite vin istället.
- Jag skulle vilja använda badrummet först. - Det är längst ner.
- Får jag? - Självklart.
Vad gör du?
Vill du sova?
Kom, maten är färdig. Låt oss dricka lite vin.
Jag är sömnig...
Jag har gjort soppa till dig. En specialitet från din region.
Jag är säker på att du kommer gilla den.
Hur vet du var jag kommer ifrån?
Hiroshi berättade för mig.
Han sa att ni båda var ifrån samma ställe.
Han berättade även namnet på din by, men det har jag glömt.
Hur känner du Hiroshi?
Han skickar tjejer till dig, är det så?
Ja, det luktar parfym!
Det är omöjligt!
Hiroshi och jag känner varandra sedan långt tillbaka.
Faktum är, att han är en av mina gamla elever.
Jag kommer ifrån Fukuroi.
Nu i December, så är klementinerna i säsong.
När besökte du senast?
Vid nyår.
Så du återvänder dit snart igen då?
Jag har en överraskning till dig.
Jag har gjort en speciell soppa åt dig.
Vad för slags soppa är det?
En räksoppa.
Jättegod.
Jag klarar inte av det.
Min mormor gjorde det hela tiden när jag var liten.
Jag kunde aldrig få ner det.
Nå, så mycket för den soppan då!
Strunt samma, jag äter den själv senare.
Följ med.
Är du inte sömnig?
Vilken sida sover du på?
Den är sidan?
Kom, så äter vi.
Jag har gjort mat till dig.
Jag är inte hungrig, jag vill sova.
Låt oss dricka lite vin då.
Det värmer upp oss.
Kom och värm upp mig i sängen.
Det är mysigare i rummet bredvid.
Vi tar en liten drink, och har en trevlig pratstund.
Jag är sömnig...
Jag sover vanligtvis på den här sidan. Får jag?
Här?
Kom och lägg dig här hos mig.
Låt oss gå in i rummet bredvid.
Telefonen ringer.
Akiko, vi är framme.
Redan?
Jag tog en genväg.
Du vet verkligen hur man hittar.
Jag har kört den vägen i 30 år till jobbet.
Till jobbet?
Jag var lärare här.
Var du lärare här? I vadå?
Det du studerar där.
- Så du kan den här boken utantill? - Mer eller mindre.
Jag väntar här på dig.
Det kan ta ett tag.
Jag har tid.
Jag kan köra dig vart du än vill.
Vi kan köra och ta något att äta.
Du åt ingenting nu i morse.
Vad är ditt namn?
Watanabe Takashi.
Ursäkta mig, har du en tändare?
Tack.
Förlåt, men vem är du?
Måste jag svara på det?
Jag bara undrade.
Får jag fråga dig samma sak? Vem är du?
Får jag?
Mitt namn är Higuchi Noriaki.
Hej.
Watanabe Takashi.
Trevligt att träffas.
Vem är du till Akiko?
I din åsikt?
Hennes morfar?
Inte hennes pappa, i alla fall.
Jag trodde hennes mormor var här.
Trevligt att träffa dig.
Och du då?
Vem är du till henne?
Jag är hennes fästman.
Jag har bett henne att introducera mig hur länge som helst.
Hon sa till mig att du inte mådde så bra.
Är ditt knä bättre?
Ja, det är bättre.
Så...
Kan jag komma och presentera mig formellt?
Du menar... för att gifta er?
Ja.
Nu för tiden, så gifter sig folk utan att prata med familjen först.
Men för mig, så spelar det roll.
Vad jobbar du med, vad har du för utbildning?
Jag har ett litet företag.
Jag lämnade skolan när jag var 16.
Jag vet att vissa människor vill glida igenom universitetet.
Men jag var ivrig att börja jobba.
När mina polare behöver hjälp, så kommer de till mig.
Vilken sorts företag?
Ett garage.
När tiderna blir tuffa,
så gör jag andra saker.
Arbete är viktigt.
Men ni är båda för unga för att gifta er.
Ni saknar erfarenhet.
Tycker du det?
Själv, så har jag varit med en hel del tjejer.
Och kvinnor behöver ingen erfarenhet före äktenskap.
Jag känner att det är rätt tid för oss.
Ändå såg jag er tillsammans tidigare,
och ert förhållande såg inte så lyckligt ut.
Vi har våra små gruff.
Men inget allvarligt.
När det kommer till äktenskap, så tvekar du inte.
Som min farfar brukade säga.
När du träffar din bättre hälft, så gifter du dig med henne.
Du låter inte henne glida ifrån dig.
Ingen mening med hårklyveri.
Men jag förstår vad du säger.
Det är svårt att begripa sig på kvinnor.
Men om jag förlorar henne, kommer jag aldrig att hitta någon som hon.
Varför skulle du förlora henne om allt är bra mellan er?
Jo det är sant.
Men jag ska vara uppriktig.
Hur ska jag säga det här?
Till exempel...
När folk har problem,
vanligtvis, så pratar de om det.
Men det gör inte vi.
Hon säger, "Vem tror du att du är? Du är inte min make."
Och det är sant, det är jag inte.
Hennes mobil var avstängd hela natten.
Ingen förklaring.
Hon kommer med undanflykter som att batteriet var slut.
Jag kan inte få ett rakt svar.
Konstigt, eller hur?
Ja, det är konstigt.
Du ser.
Det är därför jag vill gifta mig med henne.
Då, så har hon inte något val.
Hon vet ingenting om livet.
Och som du vet mycket väl, så är det här stället en djungel.
Hon säger till mig, "Jag vet. Jag läser sociologi."
Vad är det de lär dem där inne?
Som om dammiga gamla utländska böcker hjälper dem att öppna sina ögon.
Den här staden är skoningslös. Farlig också.
Jag oroar mig för henne.
Så jag tänker gifta mig med henne.
På så sätt, så kan jag skydda henne.
Försäkra familjen.
Igår kväll, så stängde hon av sin mobil efter tio.
Vi pratade och så lägger hon på luren.
Och sen ger hon mig en massa bortförklaringar.
Jag förstår.
Men i alla fall...
Även när ni är gifta, så kan hon lämna dina frågor obesvarade.
Vad händer då?
Om vi är gifta, så måste hon svara mig.
Helst ja.
Det är därför jag säger att du saknar erfarenhet.
Det är inte sant.
Så erfarenhet betyder att jag ska svälja en massa lögner?
Acceptera vad som helst?
När du vet att någon kanske ljuger för dig, så är det bäst att inte ställa några frågor.
Det är vad vi lär oss ifrån erfarenhet.
Vart vill du komma?
Att du ska ge upp idén om äktenskap.
Varför?
Jag älskar henne.
Vem sa att du inte ska älska henne?
Jag säger att du inte ska gifta dig med henne.
Och från och med nu, inte ställa fler frågor till henne.
Eller att acceptera hennes svar, vad det än kan vara.
När du förstår det, så är du mogen för äktenskap.
Gäller det för kvinnor också?
Det vet jag inte riktigt.
Det enda du är intresserad av är att skydda ditt barnbarn.
Hon är lika mycket mitt barnbarn
som du är mitt barnbarn.
Jag är lika mycket morfar för henne som för dig.
Jag säger helt enkelt till dig hur saker och ting är.
Du får själv välja att acceptera det eller inte.
Det är trots allt bara min åsikt.
Ditt enda mål
är att avskräcka mig.
Har Akiko pratat med dig om mig?
Sa du till Noriaki att det var din mormor som var på besök?
Så jag är alltså din mormor nu?
Skulle inte din mormor komma?
Missförstod jag?
Strunt samma.
I brist på en mormor, så får du träffa morfar istället.
Så, varthän?
Du ville köpa en bok.
Ja, det ville jag.
Vilken bok?
Till universitetet.
Jag hoppar av längre fram.
Hur gick det med provet?
Inte allt för dåligt, men...
Men?
Jag hade svårt att koncentrera mig.
Klantade du dig?
Förlåt för innan.
Jag var på lite dåligt humör.
Jag förklarar sen.
Vad handlade det om?
Evolutionsteorin. Det är Durkheim, eller hur?
Nej, det är Darwin.
Jag skrev Durkheim.
Durkheim omtolkade Darwins teori.
Vad mer?
Jag vill helst inte veta alla misstag jag har gjort.
Jag är tillräckligt deprimerad som det är.
Din drivrem gnäller.
Jaså?
Den gör ett konstigt ljud.
Det har jag inte märkt.
Sen när?
Jag har ingen aning.
Körde du motorvägen så där?
Stanna bilen. Jag kan ta en titt.
Inte riktigt än.
Lite längre fram.
Kör in där.
Ställde han en massa frågor?
Jag berättade ingenting för honom.
Varva motorn.
Lite till.
- Stäng av motorn. - Vad sa han?
Den kan gå sönder när som helst.
Om du kan, så stanna till vid garaget.
Jag kan byta ut den.
Jag har inte så mycket tid.
- Tar det lång tid? - Tio minuter.
Okej, om du vill.
Ska jag fortsätta rakt fram?
Ja, rakt fram.
Hallå! Hur är läget?
Kan du gå och kolla om vi har en drivrem till en Volvo?
Jag är där om tio minuter.
Vänta.
Om inte, be Tachibana att skicka över en.
Säg till Yutaro att ringa honom.
Är han där?
Vad är hans problem?
Låt mig prata med honom.
Jag berättar för dig senare.
Kan du ringa Tachibana om delen?
Drivrem till en Volvo.
Ursäkta.
Han är en sån skitstövel, den killen.
Här om dagen, jobbar jag på,
och så visar han mig den här.
Han frågar mig vem det är,
medan han håller för botten med sitt finger.
Jag svarar, "det är Akiko."
Och han börjar gapskratta.
Sen tar han bort sitt finger så att jag kan se numret.
Okej, hon ser faktiskt ut lite som Akiko. Ansiktet och leendet.
- Tycker du inte det? - Nej det gör jag inte.
Varför visade han det för mig? Jag ska ju gifta mig med henne.
Han irriterade mig, så jag knockade honom.
Och vad gäller henne, så fanns det inget sätt att få tag på henne.
Jag var väldigt uppjagad.
Ganska snart, så tar du vänster.
- Har du redan varit här innan? - Ja.
Just det ja, en gång förut.
Jag gillar inte att ta med min fästmö hit.
Vänster här.
Och sen höger.
Då var vi framme.
Hej.
Tjena.
Förlåt mannen.
Hur kunde den räkan knocka en jätte som honom?
Han är tredje dan i karate.
- Och du gillar det? - Vadå?
Att han är stark.
Jag gjorde det förr.
Och det där fotot, var hittade han det?
Det är ett gammalt foto.
Jag gjorde den för två år sedan, när jag kom till Tokyo.
Jag försökte få bort dem ifrån överallt.
Men det måste finnas några kvar.
Min mormor såg en också.
Vad exakt såg du i honom?
Jag vet inte riktigt.
- Ska du sitta kvar där bak? - Vad pratade ni om?
Ytterligare en repa?
Annars skulle du inte vara här!
Den är helt din.
Jag tar hand om det. Ge mig bara två minuter.
Nämen, tänka sig.
Hallå.
Du kommer kanske inte ihåg mig, professorn.
Jag var på polisskolan.
Jag tog din kurs.
Polisskolan?
Nästan 30 år sedan.
Jag tog en kurs i sociologi.
Det stämmer, jag hade en en ettårs-kurs i sociologi där.
Du känner inte igen mig.
Det är bara normalt. Där var ju en hel del av oss.
Ändå verkar det som att vi nästan är grannar.
Jaså gör det?
Kan jag bjuda dig på en kaffe?
Jag börjar bli sen, tyvärr.
Så vad sysslar du med nu?
Jag sa upp mig ifrån polisen.
Jag jobbar frilans.
Det låter bra.
Jag läste din senaste bok nyligen.
Väldigt intressant.
Tack ska du ha.
Jag lämnade polisen,
men våld i samhället intresserar mig.
Känner ni varandra?
Vi träffades för länge sedan.
Det är snart klart.
Kör fram en liten bit.
Lite till.
Då var det klart.
Du kan köra utan att oroa dig.
Den var riktigt sliten.
Lägg den i bagageluckan.
- Åker du hem idag? - Ja.
Vi skulle kunna äta lunch tillsammans.
Någon annan gång.
Kan jag få ditt mobilnummer?
Jag har ingen mobil.
Ge mig ditt nummer, så ringer jag dig.
Här är mitt kort.
- Har du några planer senare? - Inte direkt.
Ska vi träffas vid lunch? Vi behöver prata.
Tack för tidigare.
Nej då, snälla, tack ska du ha.
Fortsätt vaka över oss.
Hur mycket är jag skyldig dig?
Ingenting alls.
- Jag insisterar. - Nej, verkligen.
Jag löser det med Akiko.
Så, då är jag skyldig dig en tjänst.
Vi ska äta lunch vid bokaffären. Ifall du skulle ändra dig...
Visst.
Vi ses vid ett.
Jag guidar dig ut.
Försiktigt på höger sida.
Det är bra.
Kör försiktigt.
Förlåt för att du fick vänta.
Nå, vi vet åtminstone vart vi ska gå.
Vad ska jag göra?
Oroa dig inte. Det löser sig.
Det som ska ske, kommer ske.
Förstod du hur det ligger till?
Ja, jag förstår hur det ligger till.
De verkar känna varandra ganska väl.
Noriaki kommer säkert fråga honom saker om dig.
Han kommer veta att han var din student.
Jag sa till Noriaki att min morfar var en fiskare.
En fiskare?
Det spelar ingen roll.
Alla har två farfäder.
En från mammas sida, en ifrån pappas sida.
En kan vara en fiskare och den andra en professor.
Sant.
Men jag är lika orolig ändå.
Du behöver inte oroa dig. Allt löser sig.
Det som ska ske, kommer ske.
Det som ska ske, kommer ske
framtiden är inte vår att se
Det som ska ske, kommer ske
Vad pratade ni två om?
Du kan vara lugn, inte om så mycket.
Jag sa ingenting speciellt.
Han frågade om jag var din morfar.
Jag svarade att jag var lika mycket en morfar för dig som för honom.
Du kan mycket väl vara mitt barnbarn
och ringa mig om du behöver hjälp.
Har du mitt nummer?
Här har vi bokaffären.
Bli inte orolig.
Du har ingenting att oroa dig för.
- Då går jag då. - Hejdå.
Säg mig, Mr Watanabe!
Du måste vara lycklig över att ditt barnbarn är på besök.
Din dotter också?
Förlåt, men din bil...
Kan du parkera lite längre bak nästa gång?
När du parkerar där, Så ser jag inte ut så bra.
Jaså? Du verkar kunna se bra nog.
Faktum är, att jag parkerat precis där som du bett mig att göra.
Därför att jag erbjöd mig att tvätta din vindruta
med pipan som är för kort.
Jag klarar mig utan det. Det finns servicestationer.
Jag har redan sagt åt dig.
Det kan jag inte minnas.
Det var inte så trevligt utav dig.
Hallå, Mr Watanabe,
vi hade lite problem med tryckningen.
Jag ringde dig igår
men din telefonsvarare var inte på.
Skulle du kunna ringa tillbaka så snart som möjligt? Tack.
Hallå, Mr Watanabe?
Är du där? Det är Miwa.
Mr Watanabe, är du där?
Jag fick ett samtal ifrån tryckeriet...
Hallå, Mr Miwa?
Är det så?
Vänta lite, så ska jag se efter.
Det ser ut som att där saknas en rad.
De har avbrutit tryckningen. De är inte så jätteglada.
Det tar inte lång tid.
- Kan jag läsa det för dig? - Varsågod.
Kan du kolla på din dator?
Vart är det?
Kapitel tio, sida 132.
Sida 132.
Rad sju.
Låt mig läsa det.
"En man begåvad med lite erfarenhet... "
Och sen?
Hallå?
Det bröts.
Förlåt, det verkar som om det bröts.
Hallå? Vem är det här?
Akiko!
Vad är det som händer?
Var är du?
Jag kommer och hämtar dig.
Stanna där du är, okej?
Stanna kvar. Jag är strax där.
Sätt dig i bilen.
Varför sitter du där? Det är kallt, kom så går vi upp.
Jag vill vara ifred en liten stund.
Nej, kom så går vi in.
Får jag se.
Jag kör till apoteket.
Vänta på mig där uppe.
Gå du upp, det är ingen där.
Unga flicka.
Vad är det som är fel?
Är inte du Mr Watanabes barnbarn?
Du är precis som din mamma när hon var ung.
Ändå efter vad som hände, så var ingenting någonsin detsamma.
Men allt det tillhör det förflutna nu.
Är din mamma också här?
Nej, det är hon inte.
Varför pratar du så där?
Jag har tandvärk.
Du borde gurgla med saltvatten.
Vet du, jag såg dig i morse, åka iväg med din morfar.
Men senare, så kom han tillbaka själv.
Faktum är, att jag ville fråga honom någonting.
Jag pratade knappt med honom, och så blev han irriterad.
Men han tittade åtminstone på mig.
Den senaste tiden, så vägrar han att titta på mig, eller att ens säga hej.
Ändå så bad jag inte om månen.
Bara om han kunde parkera sin bil en liten bit längre bak.
Stannar du länge?
Det vet jag inte än.
Och din mamma kom inte för att besöka sin pappa?
Nej.
Nu för tiden, besöker folk inte sina gamla längre.
Själv, så är jag inte gift,
och jag har inga barn. Så var det med det.
Jag spenderar min tid med att titta ut genom det här fönstret.
Det är min enda distraktion.
Det är allt jag har kvar.
Vet du vad?
Jag hade velat gifta mig med din morfar.
Är det sant?
Men, hur ska jag säga...?
När din mormor väl kom,
Så var jag tvungen att ge upp mina drömmar.
Det måste sägas, din morfar, på den tiden...
Hon var en av hans kollegor, en välutbildad kvinna,
ganska vacker, lång...
Du vet hur män är.
Hon fångade verkligen hans intresse.
Men jag också, får jag faktiskt säga,
Jag var vacker på min tid.
Inte lång nog, kanske.
Och sen, så klart, så hade jag min handikappade bror.
Om jag hade gift mig med din morfar, eftersom vi är grannar,
Så hade jag kunnat ta hand om min bror och honom på samma gång.
En livstids chans.
Jag kunde inte ha önskat mig mer.
Men sen kom din mormor.
Jag antar att det var ödet.
Nu, så ser jag honom gå förbi.
Det är den enda glädjen jag har kvar.
Vänta lite, det är min bror.
Ta ut den härifrån!
Ta bort den!
Akiko, varför gick du inte upp? Det är kallt.
In med dig.
Sätt dig ner.
Jag värmer din soppa.
Just det ja, du gillade inte den soppan.
Lite mjölk kanske.
Jag värmer lite till dig.
Vill du ha lite mjölk?
Jag ska se om vi har någon mjölk.
Ja, det har vi.
Jag värmer lite till dig.
Det tar knappt en minut.
Strax färdigt.
Akiko, visa mig ditt sår.
Låt mig titta.
Ta bort handen.
Vi måste desinficera det.
Annars så svullnar det.
Vi får behandla det.
Låt oss göra det.
Var inte orolig, det svider inte.
Annars så kan det bli infekterat.
Du är väl inte rädd?
Ta bort handen.
Det svider inte, oroa dig inte.
Jag lovar, du känner ingenting.
Vem kan det vara? Vänta lite.
Kan du öppna dörren?
Det blir bra.
Hör du mig? Jag vill prata med dig.
Öppna!
Försök inte låtsas som att du inte hör!
Öppna!
Lögnare!
Kom ner med dig!
Vad gömmer du dig för?
Översatt av: Yukai